![](http://journal.milleniumra.com.ua/wp-content/uploads/2023/02/Досуг11-1024x671.jpg)
Вона – закохалася в Україну, а він – у неї. Подружжя Арджеванідзе переїхали з Грузії у нову країну 5 років тому. Тут звели дім, наповнений родинним теплом та підтримкою усіх навколо. У нашому інтерв’ю з Анною та Шотою дізналися, як вони переживають війну, чому не виїхали за кордон та як надприродні сили допомагають їм робити добро людям. Про все це – читайте далі!
- Наше інтерв’ю хотілося б почати зі знайомства з родиною Арджеванідзе. Анно, чому вирішили жити саме в Україні? Та як Шота віднісся до цього вибору?
- Насправді, я не обирала Україну, вона сама мене вибрала та прикликала. Так вийшло, що у 2018-му році телеканал СТБ запропонував мені тестове завдання до програми «Міжнародна битва екстрасенсів». Я легко його пройшла і таємно поїхала на відбір, представляючи честь Грузії. Не казала Шоті про те, чому і куди я їду, бо на той момент у нашій родині було табу на тему магії. Це зараз ми з ним працюємо на одній хвилі, він з рунами (це вміння, яке можна придбати), а я – з прогнозами та іншими речами (свій дар отримала через нещасний випадок у нашій родині). Саме ті події й вплинули на моє рішення летіти в Україну. А вже після проєкту, я запропонувала чоловікові переїзд в цю країну, бо неймовірно в неї закохалася. Тут така благодатна земля, неймовірні щирі люди, що просто не змогла не повернутися. Шота підтримав мене у цьому рішенні й ось ми будуємо своє майбутнє в Україні вже 5 років. Ця країна прийняла мене, дала вірних людей, правильний шлях та можливість досягати власних цілей. Навіть не дивлячись на війну, ми продовжуємо залишатися пліч-о-пліч зі своїм народом. Так, вважаю себе та свою родину – українцями.
- Анно, Ви – переможниця 19 сезону «Міжнародної битви екстрасенсів» й представляли Грузію. Настільки складно було працювати під наглядом мільйонів людей?
- Проєкт мене не відпускав до останнього: спочатку пройшла відбір 30 учасників, потім 12, а далі – було саме змагання. Я ніколи не була медійною особою, і мала звикати до того, що три місяці за мною спостерігають мільйони людей. Зізнаються, було незвично. Перемогу у проєкті я присвятила своєму чоловікові, бо він зміг зрозуміти та прийняти мій вибір.
- Ваш сімейний професійний напрямок – це передбачення, езотерика, гороскопи тощо. Розкажіть, як так сталося, що Ви пішли цим шляхом?
- Коли у людини є надприродний дар, його не сховаєш ніяк, й не зможеш позбутися. Як я вже казала, ми з чоловіком в різний момент прийшли до свого призначення. Він – п’ять років тому зрозумів, що руни обрали його, як провідника. Тож досі Шота рухається у цьому напрямку. Дуже ним пишаюся. А я змінилася після того, як втратила нашу першу дитину. На жаль, у 6,5 місяців вагітності лікарі повідомили про те, що доносити та народити нашу крихітку не зможу. Ця подія настільки психологічно сильно вплинула на мене, що після того я просто підходила до людей на вулиці та щось їм казала (про майбутнє, минуле, чи події, що перевернуть їх життя). Звичайно, тоді усі думали, що я втрачаю розум. Але за кілька тижнів ті всі «клієнти» почали шукати мене та дякувати за мої несвідомі прогнози. Це якщо коротко про те, як мій дар чи покарання знайшли мене.
![](http://journal.milleniumra.com.ua/wp-content/uploads/2023/02/Досуг12-1024x671.jpg)
Нашим читачам буде цікаво почути історію Вашого кохання. Як Ви зустрілися?
Шота: Насправді нас познайомила подруга Анни. Я тоді займався перукарською справою і вона прийшла до мене на запис. Згодом привела до мене і саму Анну. Ось тоді я й закохався у мою майбутню дружину.
Анна: Не знаю, чи була це доля, чи кохання з першого погляду, але неодмінно у нашій зустрічі було щось магічне. Тоді я дуже сильно хворіла, не могла ніяк одужати, а після того, як Шота підстриг мене – всі недуги зникли. Наше кохання зцілило мене. І у якості секрету скажу, що саме він першим зізнався мені у любові.
Шота: Так, ми дуже довго гуляли разом, спілкувалися, а за 9 місяців – одружилися. Маємо вже чотирьох діток. А цієї осені відсвяткуємо наш 15 ювілей.
Поговорімо про війну. Скажіть, настільки сильно змінилася аура українців? У якому стані люди взагалі?
У жахливому енергетичному стані. Всю цю ситуацію можу описати одним словом – це трагедія. Та я дуже пишаюся нашим народом, тим, як ми тримаємося, кричимо про всю ту несправедливість, що коїться під нашими вікнами. Ми не схилимо голову піді тьмою, а боротимемося до кінця. У кожного своя доля, хтось – йде з цього світу, а хтось – має розв’язувати усі ті проблеми, що війна скинула на наші голови. Не одне покоління буде переживати увесь той біль, який маємо у серцях. Я давно казала, якщо війна не закінчиться до березня цього року, то триватиме ще дуже довго. Та маю надію, що усі разом зможемо зігріти один одного, підтримати у найскладніші часи та відновитися.
Анно, скажіть, як змінилося Ваше життя за останній рік?
Зараз у Києві, вважаю, більш менш все стабільно. А у ті перші дні війни ми з родиною прожили у підвалі. Було холодно, страшно й темно. Впевнена, напад росії дуже вплинув на усіх киян, бо забути штурм твого міста неможливо. Крається серце за Ірпінь, Бучу, Гостомель… Ми втратили там дуже близьких друзів. Розуміння, що ти більше не будеш сидіти з ними за одним столом просто вбиває. Дуже важко психологічно. Та весь цей час ми з родиною підтримували один одного. У нашу квартиру запросили 18 людей, усіх, кого змогли розмістити. Були навіть дві собаки, три кішки та один щур. Усі разом переживали найстрашніші моменти. Додам, що ми не покинули кордонів України, лише на кілька місяців відвезли дітей на захід. І повернулися у рідні стіни. Зараз ми дозволили їм ходити у школу, бо життя триває, проходить повз нас. Ніхто не захищений від нещасного випадку, на жаль. Так, дуже нервуємо за них, але молимося за їх здоров’я. Щодня ставимо свічки за чотирма стихіями, та просимо вищі сили про захист нашої України.
Я б хотіла Вас привітати із народженням четвертої дитини. Скажіть, як наважилися на вагітність у війну і яке ім’я подарували донечці?
Дякую за ваші слова. Насправді це досить незвична і зворушлива для нас історія. Так вийшло, що я завагітніла та народила у війну нашу четверту доньку. Пологи почалися досить стрімко, був лише 7 місяць. Ми негайно поїхали до лікарні, та ніхто не очікував, що наша донька захоче так швидко побачити світ. За її життя боролися не два, й навіть не три лікарі.
Під ракетними обстрілами, наша крихітка з 5-го пологового будинку Києва потрапила в реанімацію Охматдит із вагою всього у 840 грамів. Та не дивлячись на обстріли, де під час кожної повітряної тривоги, персонал відділення спускає всіх дітей реанімації з обладнанням у підвал й проводить там лікування, Адріану вдалося виходити. Ось як ми її назвали. Тож дуже хочеться висловити особливі слова подяки:
Ніконовій Ларисі Василівні (завідувачка відділенням інтенсивної терапії новонароджених),
Максаковій Ірині Сергіївні (завідувачка відділення хірургії новонароджених та лікарка, яка нас оперувала),
Старенькій Світлані Яківні (завідувачка відділенням інтенсивного виходжування та ранньої реабілітації дітей з перинатальною патологією; це лікарка, яка виходжувала нас після операції та реанімації).
Адріана цілих чотири місяці пробула у стінах пологового. Дуже багато медиків зробили все, аби зараз ми з родиною могли тримати її на руках. Знаєте, як кажуть – руки Бога на землі. То цей вислів саме про медиків лікарні Охматдит.
Той період був досить складним для мене, та не дивлячись на це, я не опустила руки. Дякую своїй родині, чоловікові й трьом старшим дітям. Вони у нас найкращі.
Чотири дитини – це неймовірно. Молодша – ще немовля, а от чим займаються старші Арджеванідзе?
Наша старша – дванадцятирічна Ангеліна, яка, до речі, народилася восьмимісячною. Зараз росте прекрасною красунею. Вона у нас велика розумниця, мамина помічниця. І, скоріше за все, продовжить мою справу.
Давид – спортсмен. Так сталося, що наш другий малюк народився із вродженою клишоногістю. Ми досить довго лікувалися, цілий рік накладали гіпс. Зізнаюся, лише мої надприродні сили допомогли мені справитися із тим болем, який я бачила в очах сина. Медики казали, що він не вилікується, але ми побороли цю хворобу. Зараз Давид дуже сильний хлопчик, займається боксом. Раніше ходив на танці й футбол.
Леон – це та дитина, яка змінила наше життя. Рівно за рік, після його народження, мене запросили на міжнародну битву екстрасенсів в Україні. А перемога у проєкті стала такою собі нагородою мені й моїм рідним за те, що я боролася за честь Грузії й вимушена була залишити немовля на руках Шоти на три місяці. Але усі ці події показали нам іншу сторону життя, прекрасну землю й неймовірний народ.
![](http://journal.milleniumra.com.ua/wp-content/uploads/2023/02/Досуг13-1024x671.jpg)
- З якими проблемами та проханнями до Вас найчастіше звертаються клієнти зараз?
- Насправді до мене за допомогою не приходять люди із залежностями, чи ті, хто хоче приворожити любов. Мої клієнти – це зрілі люди, які хочуть зберегти родину, кому важко переживати війну на різних кінцях світу. Кому треба порада у бізнесі чи відкрити грошовий коридор. Тут завжди раджу спочатку полюбити себе та навчитися цінувати власну роботу, тоді гроші й прийдуть у ваше життя. Також дехто просить допомогти із зачаттям дитини. Зустрічаються клієнти, на яких наслали причину чи прокляття. Також ті, хто втратив близьку людину. Це дуже важко, особливо коли знаєш, що цього могло і не бути. Душа покинула тіло, її вже нічого не турбує, вона перероджується. А її рідні – намагаються справитися із втратою дуже довго.
- Чи правда, що до Вас звертаються люди за допомогою чи не з усього світу?
- Звичайно, ми допомагаємо усім, хто просить. До нас звертаються люди з Німеччини, США, Франції, Китаю, Італії, Іспанії, Туреччини, Болгарії, Польщі, Ізраїлю, Латвії, Литви, Естонії, Чехії, Нідерландів, Казахстану. Також з інших пострадянських країн.
- Анно, знаю, що Ви щомісяця робите професійні прогнози для кожного знаку зодіаку. Як це відбувається?
- Зізнаюся, що мені було важко звикнути до об’єктива камери, деякі люди навіть писали, що я читаю текст з-під неї. Але насправді всю інформацію беру з голови, дивлюся на карти та розповідаю те, що мені дають вищі сили. Частіше навіть не пам’ятаю, що ж я там прогнозую і доводиться переглядали відео на своєму порталі YouTube. Оскільки я мама чотирьох діток, то у мене все розплановано за графіком. Заздалегідь обираю день, коли маємо записувати ролики, з вечора налаштовуюсь морально, звертаюсь до внутрішнього світу і наступного дня пропускаю через себе всю інформацію. До прикладу, я не порушила свій графік навіть під час останніх пологів. Сьогодні народила нашу Ангеліну, а завтра провела заплановані зустрічі з клієнтами, які записувалися ще за два тижні до цього.
- Шота, у Вас є також YouTube канал. Що там публікуєте?
- Так, це мій окремий проєкт. Там щомісяця розкладаю руни для кожного знаку зодіаку. Вже є відео на лютий. Заходьте, дивіться, питайте необхідну інформацію. Загалом, я працюю над власним каналом і допомагаю Анні з її записами.
- Чи може людина сама себе заспокоїти та знайти внутрішній баланс?
- Людина може дати собі раду сама. Для початку, перед сном глибоко вдихніть та видихніть разів 7, або й більше. Далі, якщо відчуваєте негатив від оточення, приміть ванну з сіллю. Ця речовина здатна прибирати всі заздрощі та погані побажання на фізичному рівні. Та якщо шкода заподіяна на енергетичному, то тут вже треба допомога езотериків. Це також стосується родових проклять, кровних відпрацювань тощо. Тут виправлять ситуацію лише окремі ритуали.
- Наостанок хотілося б почути від Вас кілька слів для підтримки українців.
- Маємо розуміти, для чого живемо у цьому світі. І пам’ятати, що війна притягує війну, а побажання смерті ворогам – притягує це й до нас. Не варто утримувати всі ці негативні почуття у себе в душі, відкрийтеся для світла, будьте благородними. Також раджу кожній людині ніколи не зупинятися у своїх думках, не пасувати перед перешкодами і йти до обраних цілей.
Знаєте, ця війна ніби тест «природного добору». Вона оголює душу, натуру і характер людей! Вищі сили відбирають сильних, вільних, корисних для суспільства людей. Ми хочемо висловити слова співчуття всім, хто втратив на цій війні рідних і близьких. Особливо важко сприймати реальність після прильоту ракети у багатоповерхівку Дніпрі та вибух літака у Броварах. Та ми маємо бути сильними, триматися разом і зберігати нашу свободу!
Контакты Анны
Website: ardzhevanidze.com
Instagram: anna__ardjevanidze
Администратор Яна +380 97 157 61 79
Youtube : Анна Арджеванидзе
Администратор Дарья +380 97 797 97 93
Контакты Шоты
Instagram: shama_ardjevanidze
Youtube: Шота Арджеванидзе
Администратор Яна +380 50 209 96 45